По дяволите!
Изкарайте го!
Не, почакайте! Спрете, хора!
Тате! - Рейчъл!
Махни се оттук! - Тате!
Разкарай се!
Да се качваме!
Излизай от колата! Рейчъл, излез!
Излез от колата!
Махайте се! Излезте от колата, бързо!
Слез от колата! Бързо, бързо!
Роби... - Не знаех, че има пистолет.
А сега ме чуй. Хвърли оръжието. Аз ще взема колата!
Държи пистолет!
Взимам колата ти.
Само пусни дъщеря ми. Искам да прибера дъщеря си.
Да, добре. Вземи я.
Роби!
Азия, Южна Америка.. А в Европа нищо не се е случило.
Европа е пострадала най-много. Половината е напълно разрушена.
А на мен ми писна. Само да се добера до тях...
Ако наистина са навсякъде, с нас е свършено!
А тук има ли от тях? - Не. Все още няма.
Вероятно тук, тези чудовища не са изпълзели изпод земята.
Назад! Пазете се! На кого говоря - назад!
...благодаря на доброволците!"
Минавайте оттук. Насам, насам.
По-бързо! Моля ви преминавайте спокойно! Това не е последният кораб.
Моля ви, минавайте спокойно. Не трябва да бързате.
Рей! Рей!
Здравей!
О, Боже! Това децата ти ли са? - Това е Рейчъл.
Казвам се Шели. А това е дъщеря ми Нора.
Нора, радвам се да те видя отново. Толкова години минаха...
Спрете! Сега ще махнем колите, за да освободим място.
Имайте малко търпение.
Не се вълнувайте! Ще има място за всички!
Махнете трапа! Тръгваме веднага!
Вдигаме трапа! Не пускайте повече хора!
Дръпнете се! Недейте! Спрете!
Пуснете ни! - Махнете се! Не, не може!
Пуснете ни на половин място! - Няма повече места! Няма място!
Има още стотици чакащи хора!
Слушай, Шели! Стой плътно до мен! - Добре.
Дръж се здраво! О, Боже!
Не изоставайте!
Рей! Пуснете ни! Ние сме с тях!
Рей! - Шерил!
Пуснете ги! Има място за още хора!
Роби, не изоставай!
Роби!
О, Господи!
Роби!
Роби, помогни ми. - Разбира се.
Само се движете, не спирайте.
О, Боже!
Роби, не бързай!
Роби, къде отиваш?
Роби! - Роби! Трябва да сме заедно!
Роби! Не бягай!
Роби!
Назад!
Роби! Недей, върни се!
Моля те, върни се!
Рейчъл, стой тук! Каквото и да става, остани тук! Сега се връщам.
Роби!
Сър, снарядите ни не поразяват целта! - Разбрах - не я прихваща!
Лейтенант, не можем да удържим настъплението им.
Докато се държим на безопасно разстояние продължаваме огъня.
Послушай ме!
Длъжен си!
Почакай, почакай!
Какво правиш тук сама, момиченце?
Трябва да бягаш с нас! - Татко ми отиде там при брат ми.
Не трябва да оставаш! Не! - Да тръгваме!
Не мога да я оставя в опасност! - Остави я!
Няма да ти позволя да го направиш! Обичам те!
Тате, моля те! - Никъде няма да те пусна!
Трябва да остана тук! Не ме пипайте! - Всичко ще бъде наред.
Не може да те оставим тук. Не трябва да остава сама.
Пуснете ме, никъде няма да ходя!
Пуснете ме, не мога! Моят татко е там.
Длъжен съм да остана тук. Искам да видя.
Кой ще се грижи за сестра ти? - Остави на мира сестра ми.
Моля те, пусни ме!
Не! Не мога! Тате! Пуснете ме! Оставете ме!
Не! Тате!
Тате! Помощ! Помогни ми!
Тръгваме! Всички напред!
Пуснете ме! - Аз съм баща й!
Съжалявам, беше съвсем сама. Искахме да я вземем с нас.
Роби!
Насам!
По-бързо!
Добре ли сте?
Ето така.
Удобно ли ти е?
А сега си затвори очите. Трябва да поспиш.
Тате, кажи ми... - Ще се срещнем с него.
Пак ще го видим, Рейчъл. Знаеш ли къде? В Бостън.
Той ще бъде при баба. - А как мислиш, къде са мама и Тим?
Мама ли?
Тя ни чака... в Бостън.
И естествено, много се притеснява за теб.
И сега в кухнята на баба ти, тя...
запарва ужасен чай, както обикновено.
И те всички...
Всички те, броят минутите, когато ще те видят отново.
Какво е това? Какво е това?
Спечелих. - Спечелила си?
Участвах в турнир по езда на манеж.
Изпей ми приспивна песен.
Не знам нито една.
Тогава ми изпей само на-ни-на.
И това не го знам. Прости ми, Рейчъл.
Аз съм пчела, лошо измислена сама
живея в кола за да летя като стрела
и никой, нито веднъж не ме настигна
не бих дал крилата си на птица
и моето момиченце на никой няма да дам.
Моето момиченце...
няма да дам на никой!
Кайсиева ракия. Гадна е, знам, но пък има цял кашон.
Благодаря.
Пожертва сина си...
Изгубихме се, но ще се видим с него в Бостън.
А ти кого загуби?
Всички.
Харлан Огилви. - Рей Фирър.
Тук има място и продукти за седмица.
Може да живеете тук с дъщеря ви.
Извинявай.
Трябва да поспя.
Тези проклети триножници са били скрити...
точно тук - под краката ни,
дълго преди да се появят хората.
Милион години са планирали нападението.
И ни разбиха на пух и прах! - Тихо!
Помисли за дъщеря ми.
Най-могъщата държава в света, за няколко дни се превърна в прах.
Всъщност те не само ни посещават.
Това не е война за завладяване на хората.
Това е изтребване!
Страхуваш ли се?
Разбира се, че се страхувам.
А на мен ми се наложи да видя смъртта.
Бях в спешно отделение. Бях само шофьор.
Сега всичко това е минало, нали?
Много от тях изгубих по пътя.
Знаеш ли кой все пак стига до болницата?
Този, който през цялото време те гледа.
Не си затваря очите. Мисли. Точно той оживява.
Не трябва да се паникьосваме, Рей.
Да бягаш, значи да умреш.
Живее ми се до смърт!
Благодаря, че ни приюти.
Няма да допусна да ме изтребят.
Рей, ела да ти покажа нещо.
Ще им дадем отпор, Рей. Трябва да имат слабо място.
Погледни!
Унищожили са две от тези твари. Чух го.
Щом японците са могли да се справят, ние спим ли!?
Ще се справим, Рей. Ще се доберем до тях и ще ги унищожим.
Ще се доберем до тях и заедно ще се справим.
Аз имам дъщеря. Защо ни доведе тук?
Ще им се противопоставим, Рей!
Ние ще бъдем първите, които ще им се противопоставят.
Ще мине време и ще ги разбием, както те нас.
Ще ги унищожим.
Ще се появим изпод краката им. Точно изпод краката.
Тъгуваш за майка си ли? Аз също имах дъщеричка.
На твоята възраст.
Така че, ако нещо се случи с татко ти, аз ще се погрижа за теб.
Рейчъл!
Стой тук!
Не трябва нищо да казваш. Разбра ли ме?
Ако трябва да предадеш съобщение или нещо друго, кажи го на мен!
Добре. Как мислиш да действаш?
Аз вече намислих план. Ти имаш ли?
Ще си стоиш тук и ще чакаш смъртта ли?
Това ли е планът ти?
А може би, наистина искаш да те смажат,
дори да седиш дни в мазето?
Или мечтаеш час по-скоро да им се предадеш?
Почакай! Чуваш ли?
Стихнаха.
А може и да оцелееш. Може да те дресират и да те вземат
при тях като кученце. Ще те хранят, а ти ще им показваш номерата си.
Млъкни и чуй!
Не!
Не, не го прави,моля те! Недей.
Ние...
Изглежда... с теб вървим по различни пътища.
Рей!
Рей, Рей!
Какво крещиш? - Дявол!
Моята кръв няма да вземете! Няма да ви дам!
Няма да ви дам... няма да ви дам!
Стига! Престани! По-тихо! - Няма да дам!
Те я изсмукват! - Добре, успокой се!По-тихо!
Те смучат кръвта ни! А после я разпръскват навсякъде.
Успокой се!
Те ни изсмукват! - Не трябва да крещиш.
Разкарай се, по дяволите, със спокойствието си!
Знаеш ли какво ще направя? Не трябва да плашиш дъщеря ми.
Трябва да се доберем до града.
Там има цял лабиринт от тунели. Разбираш ли?
Можем да скрием там цяла армия!
Можем да направим съпротива. - Стига!
Ние сме съпротива!
Те скоро ще завладеят страната ни. Ще завладеят страната...
Тате, какво правиш? Какво искаш да правиш?
За да не гледаш. Не гледай, каквото и да стане.
Рейчъл, спомняш ли си тази песен, която аз не знаех?
Да, тате. - Добре, изпей ми я, моля те!
Не спирай да пееш.
Умно момиче!
Рейчъл.
Рейчъл!
О, Боже! Не!
Рейчъл! Обади се миличка! Рейчъл!
Момиченцето ми! Рейчъл! Къде си, Рейчъл!?
Рейчъл, отговори ми миличка!
Не! Не! Не! Стой! Стой!
Какво остава!
Рейчъл!
Рейчъл. Рейчъл. Рейчъл!
Миличка, детенцето ми!
Какво ти е?
Тате.
Хванете ме! Дръжте ме!
Дърпайте ме!
- Елате, помогнете!
Елате да дърпаме! По-бързо!
Да го издърпаме заедно на три. Раз, два, три!
Не ме пускайте! Дърпайте ме!
Всички да залегнат бързо!
Минавайте. Напред, напред.
Оттук моля. Благодаря ви.
Наляво, преминавайте!
Какво е станало с тях?
Те издъхват.
По-бързо, по-бързо. Освободете пътя!
Бързо, г-да!
Минавайте нататък по улицата. Не спирайте!
Какво става тук? - И ние не разбираме. Минавайте, моля!
Минавайте, минавайте!
Случило ли му се е нещо? - Преминавайте, без въпроси, г-не!
Не спирайте! Минавайте!
Извинете. Какво се е случило с този? Уцелихте ли го?
Не мисля. Внезапно се олюля, а после без причина рухна.
Моля ви, преминавайте! Напред!
По-бързо, минавайте насам! Бързо!
Как може да е умрял? - Рейчъл, откъде да знам.
Направете път, пропуснете ни! Махнете се от пътя!
Спокойно! Слизайте бързо в подлеза. Внимателно. Слизайте надолу.
Спокойно! - Хей!
Не ви чувам! - Погледни натам!
Не ви чувам! - Погледни къде са кацнали птиците!
Няма защита! - Не чувам.
Отключили са защитата си!
Развърнете се! Пригответе се за атака!
Просто изпълнявай! - Тук безопасно ли е?
Напред! Развърнете се!
По моя команда стреляй! Прихвани целта! Огън!
Целта прихваната! - Огън!
Спокойно миличка. Обичам те!
Всичко е наред. Всичко ще бъде наред.
Назад всички! Внимавайте, не приближавайте!
Отстъпете!
Чисто е!
Не приближавайте! Всички назад!
Мамо!
Благодаря ти!
Роби!
Татко! Тате!
От момента, когато завоевателите стъпиха на нашата планета,
вдишаха въздуха ни, вкусиха храната ни
и пиха от водата ни, те бяха обречени!
Врагът, срещу когото се оказаха безсилни оръжията и машините,
бяха унищожени от малки същества,
които Господ засели на Земята ни.
Заплащайки с милиарди живота, човекът получи имунитет
и право да живее сред безбройните организми, населяващи нашата планета.
Човекът отстоя това право,
защото хората не живеят и не умират напразно.
режисьор СТИВЪН СПИЛБЪРГ
сценарий ДЖОШ ФРИДМЪН ДЕЙВИД КОЕН
по мотиви от романа на ХЪРБЪРТ УЕЛС